În Italia există o familie care nu a dormit niciodată.
Suferă de o boală genetică
care îi ține treji luni întregi,
până când le cedează corpul.
Nici după atâția ani
oamenii de știință nu știu încă de ce dormim.
Doar știm că trebuie să dormim.
Pentru că dacă suntem nedormiți luăm decizii proaste,
spunem ce nu trebuie
și uneori vedem lucruri care nu sunt reale.
Ce avem aici ?
Victima unui accident auto cu traumatism abdominal,
cu hipotensiune gravă încă de la sosire.
La ecografie s-a văzut că are lichid în cadranul drept superior, mult lichid.
Ne așteaptă o noapte lungă.
Nu spune asta. N-am dormit de 48 de ore.
Mai devreme parcă te-am văzut că plecai acasă.
Așa e. Scăpasem dintr-o tură de 18 ore
și când am ajuns acasă am găsit-o pe Zola care nu voia să se culce
și pe Ellis cu o durere de ureche.
Când în sfârșit îi dusesem pe toți la culcare,
am primit telefonul. Tu cum stai ?
Am avut o operație de patru ore de liză a unor aderențe.
Apoi o ruptură de anevrism aortic abdominal la terapie intensivă.
A trebuit să pun cu Pierce un cateter cu balon chiar acolo
înainte să-l ducem în sala de operație.
- Da, e... - Apoi o plagă împușcată abdominală
de care s-a ocupat Edwards... o reparație de duoden.
De când ești aici ?
Ce zi e azi ?
Bisturiu.
Când știi că ești prea obosit ca să mai operezi ?
Cam după ce faci prima greșeală.
Urăsc răspunsul ăsta.
Nu știi. Mergi înainte.
Nici ăsta nu-mi place.
Edwards, ia o pensă hemostatică ca să ridici.
Disec fascia.
Edwards, absorbante.
Vino încoace.
Avem o hemoragie puternică.
Avem nevoie de un retractor Bookwalter.
Edwards, nu văd nimic.
Mă străduiesc.
Șterge-mă.
- Am reușit. - Mulțumesc.
Mai multe absorbante.
Și încă un aspirator
și o să avem nevoie de aparatul de autotransfuzie.
Bună seara, stimați chirurgi !
Am auzit că avem una bună.
Am venit să vă dau o mână de ajutor.
Da, ne-ar prinde bine dacă ești disponibil.
Disponibil ? Sunt în cea mai bună formă.
Am dormit toată după-amiaza,
am luat o cină echilibrată și tocmai am băut o cafea.
- Bună treabă ! - Așa ai făcut ?
Să-mi spună și mie cineva ce avem pe masă în seara asta.
O nenorocire, domnule.
Leziune hepatică de gradul IV, triada portală pare intactă.
Tocmai am examinat toate cele patru cadrane.
Dar știu că ficatul acesta e...
Distrus. Cum spuneam, e o nenorocire.
Văd un hematom în zona 2.
Edwards, hai să facem o rotație viscerală mediană dreapta.
Imediat. Clemă medie, te rog.
Câte pungi i-am dat ?
Cel puțin douăsprezece.
Pierde tot sângele pe care i-l dăm.
- Pensă. - Aspiră în continuare.
- Încă un absorbant. - Retractor.
Aspiră aici.
Încă două pense.
Pe vremuri, veneam mereu la spital în timpul nopții,
chiar dacă nu eram de gardă.
Atunci erau cele mai interesante operații.
Cele mai bune ocazii de a învăța, nu-i așa ?
Da. Da, domnule. Bovie.
N-o să uit niciodată un caz de când eram în anul doi de rezidențiat.
Era pe la 3 dimineața și eram în picioare de vreo 42 de ore.
Pensă în unghi drept.
A venit la urgențe un tip cu o durere abdominală îngrozitoare
care spunea că are în burtă un mic extraterestru
care îl mănâncă pe dinăuntru ca să-și facă loc să iasă.
Amuzant.
Dr Grey, vedeți asta ?
Are rinichiul crăpat în două.
Exact. Rinichiul era de vină.
Mă rog, o piatră la rinichi.
Era de mărimea unei nuci de cocos.
Am stat șase ore în operație.
Eu zic că e o leziune de gradul IV.
Avem cum să-l salvăm ?
- Nu. - Da.
Ar putea cineva să explice...
Bine, era de mărimea unui ou de dinozaur.
Aproape că strălucea.
Știți, domnule, eu vorbeam despre asta.
Are ficatul făcut praf.
Nu avem nici timp și nici sânge ca să stăm o oră să reparăm un rinichi.
Am putea controla mai bine pierderea de sânge
dacă am repara rinichiul.
N-ar mai fi nicio pierdere de sânge suplimentară
dacă am scoate rinichiul.
Îmi place mult discuția asta,
dar cred că ar fi bine dacă am lua totuși o decizie.
Scoate rinichiul.
Știi ceva, Grey ?
Hai să ne gândim un minut.
Pacientul nu are la dispoziție un minut.
Deci pensez hilul ?
Nu, o să facem o nefrectomie parțială.
Ar fi inutil.
- De ce ? - Poftim ?
Nu întrebam pentru mine,
întrebam pentru Edwards. De ce spui asta ?
Ce treabă are Edwards cu asta ?
E rezidenta noastră.
E un prilej excelent să învețe și i-ar prinde bine dacă i-ai explica.
Lăsați, nu-i nimic.
Richard, te rog...
Tu și dr Hunt
sunteți șefii secțiilor de chirurgie generală și chirurgie traumatologică.
Da, și dacă nu luăm o decizie o să stăm aici toată noaptea.
Mă apuc să repar rinichiul. Fir de sutură.
- Hunt ! - Amândoi trebuie să vă gândiți
că rezidenta trebuie să învețe ceva de la acest pacient.
Owen, dacă faci asta
Edwards o să învețe ceva de la acest pacient
când o să fie un cadavru la mine în laborator.
Dr Webber, îmi pare rău.
Ești obosită.
Nu, nu e... Doar că...
Bine. Hai să facem nefrectomia parțială.
Bine.
Retractor.
Edwards.
Da, domnule ?
Povestește-mi despre pacient.
Bine.
Când a ajuns la urgențe era inconștient.
Nu, spune-mi cum îl cheamă.
Nu avea niciun act la el, deci e o victimă neidentificată.
O mașină gonea pe autostradă, a sărit pe sensul celălalt
și s-a ciocnit de altă mașină.
Un șofer e în sala de operații 5, iar celălalt e aici.
Deci noi ne ocupăm de șoferul inconștient sau de victima nevinovată ?
Nu știm.
Deci nu știm dacă omul acesta are o familie,
nu știm dacă fugea de ceva
și nu știm dacă e personajul cel bun sau cel rău.
Nu știm nimic.
Ce trebuie să știm ca să ne putem face meseria
și să nu fim doar niște mecanici ?
Cum să fim... Nu suntem mecanici !
Îl tratați pe pacientul acesta
ca și cum ar fi o pungă de organe pe o masă !
Uitați ce o să facem. O să jucăm un joc.
Și crezi că ăsta e cel mai bun mod în care ne putem folosi energia ?
Uite cum începe.
Pacientul nu mai e o victimă neidentificată.
Atunci cine ce ?
Tăviță.
Îl facem să fie cineva.
Oricine vrem noi.
Ce face ?
Îi place să predea.
Când e supărat, îi place să predea.
Hemostatic resorbabil, te rog.
Să începem cu începutul.
Are nevoie de un nume. Cine îmi spune un nume ?
Brandon.
Bine, Brandon.
Cine e el ?
Cred că e tipul de la IT care parchează lângă mine.
E un om bun, cineva pe care îl plăcem ?
Nu știu. Nu am vorbit niciodată.
Atunci alege pe altcineva care să fie bun
și nu musai să fie bărbat.
Bine.
Ce ziceți de Joanie ?
De ce Joanie ?
Pentru că nu v-a plăcut Brandon.
Ce zici de Gail ?
Gail sună bine.
Hai să-i spunem Gail.
Are 45 de ani... Nu.
Are 46 de ani.
Ce ne place la Gail ?
Și dă amănunte.
Nu te opri
până nu ai o imagine completă despre femeia asta.
Nu te opri până nu suntem gata să-i auzim vocea
și ce are ea să ne spună.
O să fie distractiv.
Deci cine este Gail ?
De ce o plăcem ?
Și de ce ne chinuim atât ca să-i salvăm viața ?
Mă scuzați, dar nu am vrea să o salvăm
chiar dacă nu o plăceam ?
Ba da, dar hai să ne facem viața mai ușoară.
Trebuie să ne facem o imagine despre Gail.
Trebuie s-o înzestrăm cu ceva care să ne facă să muncim mai cu spor.
Are vreo pasiune sau e cunoscută pentru ceva anume ?
Încă mai sângerează prin lobul drept.
- Și aici. - Clemă mare.
Ce ați zice dacă Gail ar cânta la violoncel ?
Edwards ?
Desigur.
Mama m-a obligat să învăț.
Pentru că studiul unui instrument impune o anumită disciplină.
Scoate pensele de sus.
- Ce faci ? - Scoate-le. Foarfece.
Manevra Pringle n-a redus sângerarea,
așa că o să încerc să fac o incizie mai mare
subcostal... Bisturiu de 10.
Pentru că exact de asta are nevoie, de încă o incizie care să-i sângereze.
S-a blocat aspiratorul. Reparați-l imediat.
Ce altceva ?
Trebuie să-i facem lui Gail un portret realist.
Cântă la violoncel.
Să-i răspundă cineva. Eu sunt mult prea obosită.
- Tu ai început. - Ba tu ești cel care...
Dumnezeule !
Dr Webber, am o întrebare despre Gail.
Dă-i drumul, Edwards, și nu te sfii.
Cumva Gail...
are un câine ?
O întrebare excelentă, dar nu.
Gail nu are timp să se ocupe de un câine.
Are doi... nu, trei copii mici, așa că are deja casa vraiște.
Trei băieți ?
Nu, nu.
Doi băieți și o fată.
E drăguț, nu ?
Nu-ți mai chinui sora ! Nu mă face să vin la tine !
Te ești cel mai mare, poartă-te ca atare.
Mai dă-ți o dată ochii ăia peste cap, că ți-i închid eu definitiv.
Cred că numai munca o ține pe Gail întreagă la minte.
Știe cineva cu ce se ocupă ?
Poate e inginer ? Sau ceva în cercetare sau politică.
Poate e ce vrea dr Webber să fie.
Gail visează să ajungă primul violoncel în orchestra simfonică din Chicago.
Studiază fără încetare în fiecare dimineață și noaptea.
Între repetiții,
dă lecții de violoncel copiilor din cartier
și ajută la dirijarea orchestrei liceului.
Dacă ați auzi cum cântă eleva asta a mea
sonata numărul 1 în G minor de Bach,
Fuga Allegro.
A învățat-o cât ai clipi.
Scade tensiunea.
Și o să continue să scadă.
Tot mai sângerează indiferent ce i-am face.
Ar trebui să ne oprim așa cum suntem.
Încercăm să limităm daunele ?
Ar trebui să-l împachetăm
și o să ne putem relua treaba când o să mai prindă puteri.
Nu, o să ne ocupăm de zona retrohepatică.
O să încercăm să reparăm mai întâi leziunile vasculare de acolo.
Sunt de acord cu Hunt.
Cum crezi că o să vedem ceva
în spatele ficatului ca să putem să punem o pensă ?
Ascultați-mă, e mai bine dacă îl închidem și lăsăm corpul să se refacă.
Să sune cineva la terapie intensivă și să-i anunțe că venim.
Ar trebui să continuăm treaba aici,
să încercăm să rezolvăm problemele.
În starea asta, pacientul o să moară
înainte să iasă din lift în drum spre terapie intensivă.
Uită-te la ficatul ăsta... În starea asta,
pacientul o să moară oricum !
Deci vrei să renunți acum ?
Vrei s-o lași pe Gail să moară într-un pat la terapie intensivă ?
E mai bine dacă Gail moare pe masă ?
E mai bine dacă Gail trăiește.
Ce-ar fi să sunăm la banca de organe ?
Serios ?
Chiar putem să îl punem pe listă
pentru un transplant de ficat de urgență ?
- Nu ! - De ce nu ?
Știi foarte bine de ce !
O să moară înainte să ajungă ficatul la el.
Și dacă nu, ar fi prea instabil și l-ar respinge imediat.
Ar fi în zadar.
Am fura un organ
de la un candidat mult mai bun, căruia chiar i-ar folosi.
Edwards.
Spune-mi care sunt condițiile
pentru un transplant de ficat traumatic de urgență.
Insuficiență hepatică acută,
tromboză de venă portă, hemoragie incontrolabilă.
Exact.
Și nu cred că au fost prea multe cazuri în care această operație a reușit.
Tocmai de aceea nu o facem.
Nu sunt de acord cu decizia ta.
Îmi pare rău, dar...
- Dar ce ? - Dar nu e pacientul tău !
Am mâinile în interiorul acestui corp.
Cred că asta îl face să fie pacientul meu,
la fel cum e și al tău și al doctorului Hunt.
Dar tot eu sunt cea care ia decizia.
Suntem trei îndrumători și un rezident cu experiență.
Trebuie să discutăm care sunt opțiunile.
- Ba nu. - De ce nu ?
Pentru eu sunt șeful secției de chirurgie generală,
dr Webber, și sunt mai mare în grad.
Desigur.
Iar eu spun nu.
Nu îl punem pe lista pentru transplant și am încheiat discuția.
Crezi că poți să oprești hemoragia asta din spatele ficatului ?
Pot să încerc.
Bine, dacă nu merge, îl ducem la terapie intensivă.
Dacă nu ești acord cu asta, poți să pleci.
Cleme medii. Încă una.
Încă una !
Nu merge. Clemele nu țin.
Să sperăm a meritat.
Ce anume ?
Ce l-a pus pe tipul ăsta să fie pe drumuri în miez de noapte.
Poate că ea nu a avut de ales.
Ea ?
Gail. Jocul continuă.
Poate că stătea prost cu banii și și-a găsit un serviciu de noapte.
Tatăl lor e pe front,
iar eu n-am putut să-i refuz atunci când băieții au vrut să meargă
în tabăra științifică de la muzeu.
E în schimbul de noapte la recepția unui hotel din apropiere.
Nu stă toată noaptea, dar se face destul de târziu.
Cât mai durează ?
Trebuie să văd mai bine.
Mută ficatul mai în față, te rog.
Imediat.
Nu merge așa.
Mai lasă-mă puțin.
Stai așa.
- De ce nu încerci și tu ? - Poftim ?
Încearcă să intri în joc. Transformă-l pe necunoscut în cineva.
Nu mă pricep să inventez personaje.
Sunt sigur că poți să te gândești la cineva.
Richard, nu am nevoie.
Am operat sute de necunoscuți
când eram în armată și m-am descurcat foarte bine.
Retractor maleabil.
Mare porcărie !
Mare porcărie... o porcărie imensă.
Ce anume ?
De fiecare dată când avem pe masă un necunoscut,
primul lucru pe care îl faci e să țipi la cineva
să caute plăcuțele de identificare ale pacientului.
Poate fac asta din cauză că vreau să scap de toată hârțogăria.
Unde naiba e garoul ăla Rummel ?
Poate dacă îl ceri frumos o să ți-l aducă cineva.
Am făcut asta deja și nu trebuia să-l cer a doua oară.
Așa ar spune tata.
Dumnezeule, ai ajuns ca tata !
Asta ar spune oricine.
Ai de la el nasul și bărbia,
așteptări extrem de mari și nejustificate
- ... față de toată lumea... - Știi ceva ?
... la care nimeni nu s-ar putea ridica vreodată.
Dar nu și barba lui... Barba lui era frumoasă.
A ta e tristă.
Barba mea n-are nimic în neregulă.
M-am și ras azi dimineață...
De ce trebuie să-ți explic ție asta ?
Poți să te oprești oricând dorești.
Am nevoie de garoul ăla Rummel acum !
La naiba ! Nu ajung.
O să-i deschid pieptul.
- Foarfece. - Cum ? De ce ?
Izolare vasculară hepatică totală.
O să oprim complet alimentarea cu sânge a ficatului,
o să găsim sursa hemoragiei și o s-o reparăm.
Foarte bună idee.
Asta o să-ți ofere controlul infrapericardian.
E de-a dreptul necugetat să-i deschizi pieptul acum.
Poți să controlezi vena cavă inferioară de deasupra și de sub ficat
prin incizia pe care am făcut-o deja !
Da, asta scrie în manuale,
dar orice chirurg traumatolog o să-ți spună
că nu merge fără sternotomie.
Edwards, dă-i drumul.
Ferăstrău.
Nu trebuie să fie frumos, doar rapid.
Suntem contra cronometru.
Ce o fi așa de amuzant
când pacientul meu e între viață și moarte ?
Traumatologia se face în ritm alert și e o cursă contra cronometru.
Dacă e o cursă, tu o s-o pierzi,
pentru că suturezi ca o țestoasă fără minte.
Vreau ca suturile mele să țină.
Și mâinile tale grase și cărnoase te încetinesc ?
Îți fac mănuși la comandă ?
Încerc să-i învăț pe alții.
Tu n-ai avut niciodată studenți în grijă,
așa că nu înțelegi.
Ba înțeleg.
Înțeleg destul ca să știu că habar nu ai ce să-i mai faci pacientului.
Am dreptate ?
- De ce te oprești ? - Nu știu dacă o să meargă.
Încă mai sângerează.
Eu am vrut să-l închid, dar tu ai zis că poți să izolezi ficatul.
Știu, dar...
Atunci fă asta.
- Ce s-a întâmplat ? - Nimic.
Încetează.
Nu fac nimic.
Te uiți așa la mine și nu-mi place.
Așa face și mama.
Ar trebui s-o suni mai des pe mama.
Vrei să pleci ?
Tu m-ai adus aici
și de obicei mă aduci
numai când te simți vinovat.
De ce te faci vinovat, Eeyore ?
Lucrez.
Din cauza lui Nathan ?
Te simți prost că te-ai purtat frumos cu el în ultima vreme.
Nu.
E în regulă.
Adică... nu e în regulă.
Ți-a înșelat surioara, dar...
Nu mă simt vinovat pentru nimic !
E o premieră.
Ceva se întâmplă totuși.
Ce e ?
Nu merge treaba cu noua nevastă ?
Nu mai vorbesc cu tine.
N-o să mai strângi de gât pe cineva, nu ?
Vrei să taci odată ? Taci, pentru numele lui Dumnezeu !
Hunt !
S-a umplut aspiratorul. Schimbă-l, te rog.
Evident.
Din cauza ei ești așa !
Ba nu !
Ce s-a întâmplat ?
O aventură ?
Nu, suntem doar prieteni.
Îmi place.
Bravo ție.
Trebuia să te fi însurat cu ea.
Așa ai fi avut copii.
N-am vrut să mă însor cu ea.
Am vrut doar...
Încerc să-i salvez viața acestui om.
Cine naiba e tipul ăsta ?
Ce contează ?
Pentru că îi văd ficatul... sau ce-a mai rămas din el.
Ai făcut niște mișcări îndrăznețe.
Pui monopol pe sala de operații,
risipești resursele și personalul spitalului.
Nu e o risipă dacă îi salvăm viața pacientului.
Owen, de ce nu renunți ?
Știi unde se va ajunge.
Pentru că nu te oprești.
Nu te oprești până nu ai obținut răspunsul final.
Nu te oprești până nu l-ai salvat...
sau până nu afli că...
a murit.
Owen.
Nu sunt eu pe masă.
- Îi scade tensiunea. - Știu.
Celule hemostatice, plasturi Evarrest.
Să-i dăm 10 unități de crioprecipitat.
Văd că i se învinețesc gâtul și fața.
Hai să-l închidem și să ne pregătim să-l ducem sus.
- Mi-e dor de tine. - Nu.
Termină.
Trebuie să te concentrezi.
Știi ce ai de făcut.
- Pensă DeBakey. - Ce faci ?
Edwards, sună la banca de organe.
Trimite-le toate informațiile despre pacient.
- Poftim ? - Cum ?
Du-te acum !
- Owen. - Webber are dreptate.
Transplantul e singura metodă prin care îl putem salva.
Îi scot ficatul. Nu-i face decât rău.
- Foarfece. - Nu i-l tăia !
Tăviță.
Cleme, te rog, Boki.
Hotărâsem să nu îl punem pe listă.
Nu, tu ai hotărât.
Și parcă nu trebuia să scoatem tot ficatul.
Cum naiba o să trăiască pacientul fără ficat ?
Ficatul lui deja nu mai funcționa, Grey.
Chiar nu contează că l-am scos înainte de a primi altul.
Și de unde știi că o să ne vină altul ?
Nu știm,
dar o să facem un șunt porto-cav care o să devieze alimentarea cu sânge.
Asta o să ne mai ofere o oră.
Bănuiesc că Gail este rezistentă, nu ?
Gail este tare ca piatra... în picioare de dimineața până seara.
Nu a lăsat-o mai moale
nici când durerea de spate a început s-o țină trează noaptea.
Credeam că e de vină salteaua. O aveam de cel puțin 15 ani,
așa că am înlocuit-o, dar nu s-a schimbat mai nimic.
E una dintre persoanele acelea căreia îi zornăie mereu poșeta
pentru că umblă peste tot cu un borcan de aspirină după ea.
Hemoragie.
Când ai zis o oră, voiai să zici un minut și jumătate ?
Mai pune două pungi.
Am trimit tot ce trebuia la Banca de organe.
Au fost de acord să-l pună pe listă ?
E pus pe listă ca 1A, are o grupă de sânge des întâlnită,
așa că să-i ținem pumnii.
Are sânge în tubul endo-traheal și în nări.
Verifică-i coagularea și testul D-dimer !
Cei de la laborator au observat
agregarea trombocitelor, așa că mă gândeam...
Edwards, ai dreptate.
S-ar zice că are coagulare intravasculară diseminată. Trebuie să intrăm din nou.
Nu, nu asta voiam...
Vena azigos sângerează.
Nu are cum. Am pensat-o.
Ei bine, sângerează din nou.
Probabil că vine de la vena renală.
Stai să văd dacă pot să o pipăi eu, că am un unghi mai bun.
S-ar putea să fie altceva. Acum are sânge și în urină.
Și are și vânătăile de la gât.
Nu te aud.
Dacă vrei să te asculte, să te asculte cu adevărat,
trebuie să vorbești mai tare.
Am găsit-o.
Este ceva mic, dar pare să fie o sângerare a venei.
Serios ? E vena azigos ?
Da.
- Am prins-o. Dă-mi un fir. - Am prins-o.
- Nu ai încredere în mine ? - Nu prea.
Am făcut ce era mai bine pentru pacient.
Nu, ești sărit de pe fix.
Țesutul mi se destramă în mână.
O să o pensăm și după aia o s-o prind cu un fir.
Ia-ți mâinile, te rog.
Dr Hunt.
Numai puțin, Edwards !
Spune-i odată ! Știi ce este.
Nu cred că starea pacientului se înrăutățește din cauza coagulării.
Am citit luni întregi despre asta.
Știi. Este...
E vorba de trombocitele lui.
O să... îi dăm mai multe.
Nu, pacientul are defecte de funcție trombocitară.
Există un test mișto de laborator care arată că trombocitele nu se agregă.
La laborator au observat niște lucruri anormale
și pot să confirme asta cu proba de sânge.
Bine.
Deocamdată... aspiră acolo, ca să văd ce fac.
La naiba !
Este prea friabil.
Trebuie să-l ducem la terapie intensivă până găsim o soluție mai bună.
Nu o să fie mai bine.
Conform capitolului 21 din Hemostaza și tromboza...
Hemostaza și tromboza.
Dr Grey, dacă îl închidem, starea lui o să se înrăutățească.
Bine, dă-i bicarbonat.
Știi ce-ar spune sora Paula.
Owen, nu o să mai reziste.
Ar țipa Dacă ai ceva de spus...
Cred că poate să...
... spune cu voce tare !
Cred că o mă uit la tine cum îl omori pe pacientul ăsta.
Opriți-vă cu toții ! Ascultați-mă !
Voiai să spui ceva ?
Sângerarea nu se va opri dacă prindem vena azigos.
Și puteți să-l duceți la terapie intensivă, dar o să fie tot mai rău.
Pacientul acesta are o boală autoimună,
mai exact purpura trombocitopenică imună.
PTI este extrem de rară.
Conform unui studiu din...
Kuweit.
... Kuweit,
incidența sa este de 125 de cazuri
la 1 milion de persoane pe an.
Este mai des întâlnită decât credeam.
Edwards, șocul traumatic i-a afectat corpul.
- Vorbește repede. - Spuneți asta
doar pentru că sunteți axat pe traume,
pentru că sunteți obișnuit să vedeți numai traumatisme.
Eu văd un corp care se atacă singur dinăuntru
și de fiecare dată când îi dăm sânge,
corpul său distruge trombocitele una câte una.
E ca și cum am umple un rezervor gigantic care are o gaură în el
și tot ce trebuie să facem ca să oprim asta
este să îi dăm o grămadă de steroizi cât de repede posibil.
- Nu are ficat. - Mulțumită ție.
Dacă îi dăm steroizi, fără capacitatea de a-i metaboliza...
- ... pot să-i fie otrăvitori. - Înainte să-mi spuneți
cât de riscant este,
vreau doar să vă spun că mai avem foarte puțin timp
și că ar trebui să mă ascultați, pentru că știu despre ce vorbesc.
Dacă aș fi eu pe masă, aș vrea chestiile riscante.
Aș vrea să trăiesc.
Da !
De unde zici că știi toate astea ?
Când ești țintuită la pat toată copilăria,
devii obsedată de ceea ce te ține acolo.
Citesc... mult.
Bravo, Edwards !
Mulțumesc.
Trimite o probă de sânge la laborator și dă-i un gram de prednison.
Riscul este mare.
Da, asta ar trebui să vă convină ție și lui Webber.
Și o să mai avem nevoie de trombocite.
Dr Grey, s-ar putea să știm cine este.
A venit o doamnă care spune că soțul ei lucra târziu
și că nu a mai ajuns acasă.
A văzut la știri.
Dă-i bătaie.
Este în tahicardie ventriculară.
Chiar mă doare.
Nu este normal, nu ?
Și nu doar spatele mă doare.
De-abia îi simt pulsul.
Dă-i 300 de amiodaronă.
I-am dat steroizii ?
Nu mai contează. E din cauza ficatului
sau din cauză că nu-l are.
Pregătiți padelele interne.
Mai avem timp.
Du-te și vezi dacă el este.
Ceva nu e bine... nu e bine deloc.
Este în fibrilație ventriculară ! Încep masajul cardiac.
Padelele interne ?
Soluție salină ! Încarcă la 20.
Liber !
Nicio schimbare.
Dă-i epinefrină. Încarcă la 30.
Liber !
La naiba ! Mai dă-i epinefrină.
El este !
Soția l-a recunoscut din fotografie.
Cum îl cheamă ?
Carl. Carl Henley.
Am terminat cu Gail ? Acum putem să-i spunem Carl lui Gail ?
Are copii ?
Un băiețel și o fetiță.
Sunt împreună cu ea, jos pe hol.
Încarcă la 50 !
Liber !
Încă nu are puls.
Șuntul i-a solicitat prea mult inima.
Ficatul lipsește de doar 20 de minute.
Șuntul o să devieze tot pentru cel puțin încă o oră.
Și după aia ce facem ? Încă nu avem donator.
Ca să nu mai spun că probabil Carl are PTI.
Și de unde era să știu asta ?
Edwards și-a dat seama imediat.
Putem să nu o amestecăm în asta pe Edwards ?
Pe tot parcursul operației tu și cu Webber ați tot dictat ce e de făcut.
Grey, care e problema ta ?
Problema mea ?
De când am intrat în sala asta de operație,
ai fost negativistă la fiecare pas,
desființând fiecare abordare.
Și acum ce crezi că fac,
îi masez inima ca să mă distrez ?
Dr Grey, faceți asta de ceva vreme. Vreți să continui eu ?
Nu ! Încercăm încă o dată la 50.
Bine. Liber !
Am făcut tot se putea să-l ținem pe Carl în viață.
Este un miracol că a rezistat până acum,
dată fiind starea în care era când a ajuns aici
și câte i-am tot făcut.
Așa te-am învățat eu, să stai cu mâinile încrucișate, să nu riști nimic ?
M-ai învățat să nu fac rău.
Atât timp cât Gail e pe masa asta, o să...
Carl ! Îl cheamă Carl.
Unde e mami ?
Este cu doctorii, draga mea.
Tati este cu ei ?
Hai s-o așteptăm pe mami să se întoarcă, bine ?
Cineva ar trebui să vorbească cu familia.
Tocmai îl resuscităm.
Cineva trebuie să le spună care e situația
și să îi pregătească pentru inevitabil.
- Are puls ! - O să țină ?
Este slab, dar deocamdată e suficient.
Bine, hai să-l închidem și să-l ducem la terapie intensivă.
Fără ficat.
Asta e singura opțiune.
Trebuie să ajungem la un compromis... împreună.
Bună !
Unde este tati ? Este aici ?
Țineți minte că tati conducea mașina ?
Da, vine acasă repede ?
Nu, a avut un accident.
A pățit ceva ?
Da.
O să-l facă bine doctorii ? Intră în operație ?
Are hiperkaliemie. Dă-i calciu.
Și o fiolă de bicarbonat !
Ce tensiunea arterială medie are ?
Undeva pe la 5.
Nu, nu pot să-l facă bine.
Atunci du-te tu și fă-l bine.
Zola...
Tu îi faci bine pe toți.
Zola, nu pot să-l fac bine.
De ce ?
Nu pot să-l fac bine pentru că...
Pentru că nimeni nu poate...
Pentru că a murit, Zola.
Tati a murit.
Nu ai inventat-o pe Gail.
Găsești pe cine poți.
Orice te-ar ajuta... un pacient mai vechi.
Un om bun.
Nu-i nimic, fiule.
Aveai doar 10 ani. Nu aveai ce să faci.
Mama mea... ura doctorii. Sau cel puțin așa spunea.
De fapt, cred că voia să nu ne facem noi griji.
Credeam că totul este bine.
Pansament cu aspirator, te rog.
Tot mai dădea lecții de muzică în fiecare zi,
țipa la noi să ne facem temele, ne pregătea cina.
Am crescut ascultând violoncelul ăla blestemat, zi de zi.
Cânta la el ore întregi...
Bach...
Vivaldi...
Elgar.
Închidea ușa de la dormitor și ne spunea să nu ciocănim
decât dacă ia foc ceva sau dacă ne curge sânge.
Uram...
bâzâitul ăla neîntrerupt de muzică clasică,
până în ziua în care s-a oprit.
În casă s-a făcut liniște.
Îmi lipsea ceva
și așa am știu că ceva e în neregulă.
Ce problemă a avut ?
Tu ești doctoriță, tu să-mi spui.
Femeie de 46 de ani...
dureri de spate, pierdere bruscă de greutate,
oboseală...
Mielom multiplu ?
Cancer de sân ?
Sau... avea semne de icter ?
Bună întrebare. Da, avea.
A avut calculi biliari ?
A ajuns vreunul în ductul biliar ?
Nu.
Nu a fost hepatită, nu ?
A fost cancer pancreatic. În stadiul III sau IV.
A mai avut șase luni.
Noi am cam terminat, așa că dacă vrei să...
Sunt bine.
Trebuie să mai facem doar... închiderea.
Suntem trei, ne descurcăm.
Așteptați.
Mai bine nu închidem.
De câteva ore ne bați la cap să-l închidem.
Da, știu, și acum vreau să-l lăsăm deschis.
Cred că pot să îl salvez, aici și acum.
Meredith, am încercat totul.
Nu am încercat un transplant de ficat.
Dar nu avem un donator de ficat.
Avem un ficat acolo. Boki.
Lobul drept e complet distrus.
O să facem un transplant parțial de ficat.
Aruncăm lobul drept, reparăm lobul stâng
și grefăm restul vaselor.
O să funcționeze.
Dar dacă nu am putut să-l reparăm în interiorul corpului
cum o să-l reparăm afară ?
Era lovit în spate, unde nu ajungeam.
Acum avem acces complet și o să reușim.
Am mai făcut autotransplant de ficat la tumori, dar după un traumatism ?
Este riscant. Nu am mai văzut pe nimeni să facă asta.
Pentru că alții renunțau până acum.
Este o încercare disperată.
Doamne ajută ! E rândul tău.
Bine. Webber, tu și cu mine mergem la masa aia din spate.
Am nevoie de o asistentă și de irigare.
Edwards, tu și cu Hunt trebuie să pregătiți anastomoza.
Trebuie să lucrăm foarte rapid.
Bine gândit, Grey.
Trebuia să mă gândesc la asta mai devreme.
Îl duc eu la terapie intensivă și după aia o să vorbesc cu familia.
Pot să vorbesc eu cu familia.
- Mulțumesc, Edwards. - Eu vă mulțumesc.
Să mergem. Mulțumesc.
Îmi pare rău pentru ce ți-am spus.
E în regulă.
Ba nu, nu este.
Aveai dreptate.
Eram obosită,
dar trebuie să învăț să trec peste asta.
Și asta ai făcut.
Mereu o alegi pe mama ta ?
La început nu făceam asta.
Pe atunci...
Eram învățat să depersonalizez pacientul.
Țesutul era țesut, fața îi era acoperită
și sângele era doar niște mizerie pe jos.
Trebuia să ne concentrăm,
iar mâinile noastre lucrau în interiorul unor manechine.
Și ce s-a întâmplat ?
Într-o după-amiază, eram în sala de operație,
am pierdut un pacient pe masă și m-am dus să anunț familia,
să le spun vestea îngrozitoare.
Iar mie mi-era indiferent.
Mă uitam la ei cum plâng și se îmbrățișează...
dar nu m-a afectat...
Deloc.
Pacientul murise din aceeași cauză din care murise și mama mea,
iar eu eram un robot.
După aceea...
am început să schimb regulile
și asta m-a făcut un chirurg mai bun.
Am atins cu toții acel nivel de epuizare,
acel moment în care nimic nu mai are sens.
Ai salvat-o până acum...
... de vreo o mie de ori.
Cam așa.
Noapte bună, Meredith !
Noapte bună !
Corpul te doare, mintea devine încețoșată
și te simți prins într-un tunel...
... atunci când nu vrei decât să ajungi în patul tău.
Așa că... de ce mergi mai departe ?
De ce nu te așezi și nu te dai bătut ?
Câteodată este ușor.
Câteodată faci niște jocuri imaginare.
Inventezi pe cineva...
pe un om bun.
Bună !
Îmi pare rău.
Nu credeam că mai e cineva.
Orice te-ar ajuta...
Plec imediat.
... să te facă să mergi mai departe.
Traducerea și adaptarea: ploi78 & JohnnyB